Din episoadele anterioare...
Nu!
Credem că agresorul e aceeaşi persoană care i-a ucis pe Osvaldo Ardiles
şi pe fostul agent BIC, J.J. LaRoche.
Mă bucur să vă văd.
Tocmai am aflat că FBI v-a angajat oficial
în calitate de consultanţi, pentru acest caz.
Voi aţi aflat primii că eram urmăriţi.
Cunoaşteţi cazul mai bine decât oricine.
Ceva despre ceilalţi şapte suspecţi?
Câteva piste. Nicio descoperire.
Nu mai rămânem decât cu Haibach.
Bună. Am adormit.
Îmi pare rău. Voiam să văd ce faci. Eu am ieşit să beau ceva cu băieţii.
Ce s-a întâmplat cu Hutten?
Nu este el. Îţi explic mai târziu.
- Culcă-te la loc. - Te distrezi?
- Da. Da, sigur. - Mă bucur. E bine pentru tine.
Mulţumesc.
Te iubesc, scumpo. Ştii asta, nu?
Şi eu te iubesc.
- Bine, pe curând. - Noapte bună.
A fost de acord cu tine.
A zis că ar trebui să ies la un pahar cu voi,
că mi-ar face bine.
- E o femeie deşteaptă. - Da. Este.
Sunt un bărbat norocos. Ea e cea mai bună.
E de nepreţuit. Pentru Grace!
Ştii, eu şi Grace...
...întotdeauna am crezut că tu şi Lisbon veţi... fi împreună.
- Jane şi Lisbon... Da, cum să nu... - Ziceam şi eu...
Mai ţii minte când i-ai cumpărat un ponei?
Da. Ţin minte asta. Mă întreb ce s-a întâmplat cu el.
Încă două beri Lone Star şi o apă minerală.
Şi tipul de la masa de biliard mai vrea un joc cu tine.
Nu vede că sunt cu amicii mei?
Părea foarte hotărât. A zis: dublu sau nimic.
Du-te şi i-ai banii omului. Trebuie să mă întorc la nevastă-mea.
Mi-a făcut plăcere. Noapte bună. Uraţi-mi noroc.
Noroc! Hai să mâncăm ceva.
Cred că am văzut un fast-food când veneam încoace.
- Au burrito “chimichanga”. - Acelaşi vechi Rigsby!
Te-ai gândit vreodată să vii să lucrezi la FBI?
Faci mişto de mine? Visez la asta de şase luni.
- Atunci, de ce nu vii? - Crezi că m-ar primi?
Ştiu că te-ar primi. Abbott a vrut să te întreb...
- Pe amândoi, de fapt. - Pe bune? Pe amândoi?
Nu ştiu. Cam e genul de slujbă nonstop.
Cineva trebuie să aibă grijă de copii.
Ar trebui să vorbeşti cu Grace. Oferta e valabilă.
Super! Bine.
Vrei să urci să bei ceva, să discutăm cu Grace?
- Nu. Mai bine discutaţi singuri. - Corect. Probabil ai dreptate.
De ce e deschisă uşa de la camera voastră?
Nu ştiu.
Grace?
Cheile sunt pe masă. La fel şi portofelul ei.
Există o explicaţie rezonabilă pentru asta, nu?
- Te rog, spune-mi că există una! - Nu te grăbi să tragi concluzii.
- Ce faci? - O sun pe mobil.
Unde eşti, Grace?
= The Mentalist = Sezonul 6, Episodul 15
Traducerea şi adaptarea: Cornelia
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Alo?!
E cineva acolo?
Alo!
Rigsby şi Jane sunt cu o echipă şi scotocesc prin camera de motel,
dar n-au găsit nimic deocamdată.
Sunt cam o mie de amprente diferite şi ADN peste tot.
Urăsc camerele de hotel.
Cum se descurcă Wylie cu filmările de pe camerele de supraveghere,
pe care le-am obţinut de prin oraş?
A aflat pe unde a fost înainte de a ajunge la motel.
Ceva util?
- Nu. - Ce altceva?
Un SUV care pleacă din zona motelului
la ora la care se presupune că a fost răpită Grace Van Pelt.
A reuşit să descifreze numărul de înmatriculare?
Nu.
Oameni buni, fiţi atenţi!
Îl ştim deja pe principalul nostru suspect: Richard Haibach.
Îl suspectam deja pentru două crime:
fostul agent BIC J.J. LaRoche şi procurorul Osvaldo Ardiles.
Acum, a dispărut Grace Van Pelt. Unde? Nu ştim.
Dar presupunem că cel responsabil este Haibach.
Scuzaţi-mă, agent Abbott?
L-am dat în urmărire. Am alertat presa.
Dar Haibach ne-a scăpat printre degete în Colorado.
E dispărut în ceaţă. Ştie că-l urmărim. Şi nu va fi uşor de găsit.
Agent Abbott, e cineva care vrea să vă vadă.
Dar îl vom găsi.
Cu orice preţ, oameni buni. Nu avem voie să dăm greş.
Găsiţi-l pe Richard Haibach!
Agent Wylie, ce-ţi trebuie?
Păi, este un... E un om jos, la recepţie.
- Îl aduce un agent aici. - Şi?
Omul zice că-l cheamă Richard Haibach.
Du-te şi adu-l înapoi pe Jane, acum.
Alo?!
E cineva acolo?!
Bună ziua, agent Lisbon, dle Jane. Luaţi loc, vă rog.
De ce vă aflaţi aici, dle Haibach?
Asta e un fel de glumă?
Mă tem pentru viaţa mea
de când am aflat că mă spionaţi din nou.
Nu vă spionăm, dle Haibach.
Am ştiut din clipa în care aţi început să-i întrebaţi despre mine
pe colegii mei, fără ştirea mea, că aţi pornit să mă vânaţi.
Mi-am cerut deja scuze pentru asta.
Ţi-ai cerut scuze, dar nu te-ai oprit, nu-i aşa?
Aveam doar câteva întrebări pentru dvs.
Pe bune? Deci nu sunt suspectul principal?
Ăsta e un joc?
Niciun joc, dle Jane. Cum ziceam, mă tem pentru viaţa mea.
Gândeşte-te la ceea ce faci.
Aceştia sunt oameni la care ţin foarte mult.
Da sau nu...
S-a emis un mandat pentru arestarea mea, nu-i aşa?
- De unde ştii de asta? - Deci s-a emis.
Eu îl numesc ordin de execuţie,
un permis pentru a fi împuşcat în stradă, ca un câine.
Deci, am venit aici ca să-mi dovedesc nevinovăţia,
dincolo de orice urmă de îndoială.
Ai vreo idee despre ce s-a întâmplat cu Grace Van Pelt?
Nu. Nu am. Cum aş putea?
Încearcă să presupui... pentru amuzament.
Bine. Desigur. Pot să fac o mulţime de presupuneri.
Dar doar atât... presupuneri.
Să vedem... Aş presupune că este...
...undeva departe, unde voi nu o puteţi ajuta,
unde nu o poate ajuta nimeni...
Singură şi prinsă în capcană... contra cronometru...
Dacă ar fi să presupun, adică...
E un semn rău că a apărut aşa.
În 90% din cazuri, înseamnă că victima e deja moartă.
Nu văd niciun motiv să tragem concluzii pripite.
Ai urmat şi tu cursurile de la Quantico, de întocmire a unui profil.
Atitudinea lui sugerează că a ucis-o deja.
A venit aici ca să savureze momentul când îi vom găsi cadavrul.
- Unde e soţia mea?! - Rigsby!
- Ce ai făcut cu ea?! - Haide, te rog!
Dacă ai rănit-o, te omor! Eşti un animal!
Am rănit-o?! Uită-te la mine! Cu mine cum rămâne?!
- O să te omor! - Nu! Opreşte-te! Nu aici!
Am fost torturat fiindcă voi aţi crezut că merit asta,
iar eu n-am făcut nimic! N-am făcut nimic!
Mi-a fost tăiat degetul mare din cauza voastră!
- Voi sunteţi nişte animale! - Stai jos, dle Haibach!
Rigsby, ascultă-mă. Înţeleg ce simţi acum, crede-mă.
Dar tu eşti tată şi ai copii pe care trebuie să-i vezi cum cresc.
În plus, cred că ea încă trăieşte.
- Crezi? - Da.
Planul de răzbunare al lui Haibach a fost perturbat de Grace
atunci când i-a distrus interceptările telefonice.
Şi-a dat seama atunci
că e doar o chestiune de timp până îi vom da de urmă.
Acum încearcă să profite cât poate în situaţia asta.
Atunci, de ce a venit aici?
Ca să se bucure văzându-ne cum ne zvârcolim.
Şi plănuieşte să ne facă să-l lăsăm să plece, când va termina treaba.
Nu-l vom lăsa să scape aşa uşor.
Mă întreb dacă te-ar deranja să ne spui
unde ai fost în ultimele 24 de ore.
- Deţii vreun SUV... poate gri? - Nu.
Dar ăsta e un filmuleţ cu mine,
în autobuzul de la Denver spre Austin.
Ăsta e biletul meu de autobuz. Iar astea sunt numele
a trei dintre pasagerii din autobuz şi al şoferului.
Ei pot confirma că am fost în autobuz în timpul întregii călătorii.
Iar în acest plic, e tot ce vă trebuie despre locurile unde eram
când au fost omorâţi Osvaldo Ardiles şi J.J. LaRoche.
Totul e ordonat şi verificat.
Avocata mea ar trebui să sosească dintr-un moment în altul.
Avocata lui Haibach va sosi aici din clipă în clipă,
iar noi n-avem niciun motiv să-l reţinem.
Ăsta e alibiul lui.
Vreau să fie întors pe dos şi rupt în bucăţi.
Găsiţi lacunele şi vedeţi unde conduc ele.
În orice caz, probele sugerează că Haibach lucrează cu un complice.
Aflaţi cine este...
Cineva pe care l-a agăţat la locul de muncă,
cineva cunoscut pe internet, prieten vechi, prieten nou.
Găsiţi-l pe complice!
Şi s-o faceţi rapid. Nu ne permitem să pierdem timpul.
La naiba!
Asta e ruta autobuzului de la Denver la Austin.
- Câţi kilometri sunt? - Să văd...
Puţin peste 1450 de kilometri.
Tati, vii acasă?
Nu foarte curând, amice. Te simţi bine cu mama ta, nu-i aşa?
Cred că ea munceşte mult. Grace e acolo?
Nu... Ea... nu e aici, în clipa asta.
Ea îmi spune întotdeauna o poveste înainte să adorm.
O poveste?
Despre un taur drăguţ care trebuie să meargă la lupta cu taurii.
Ferdinand. Şi el trebuie să meargă acasă.
- El mirosea florile. - Da.
Şi era foarte fericit când stătea sub un copac mare.
Da.
Trebuie să închid, amice.
Vom mai vorbi în curând, bine? Tati te iubeşte.
- Şi eu te iubesc. Pa, tati! - Pa, fiule!
Scuzaţi-mă!
A sosit avocata lui Haibach.
Abbott va încerca s-o mai ţină pe loc cât va putea,
dar probabil că va trebui să-l lăsăm să plece pe Haibach.
Nu avem suficiente dovezi clare ca să-l reţinem.
Bine.
Jane, indiferent ce-ar fi.
Te rog! Te implor! Trebuie s-o salvăm pe Grace.
Ar fi trebuit să fiu contactată
din clipa în care clientul meu a sosit aici.
A venit de bunăvoie.
Noi doar ne-am întâlnit cu el aşa cum a cerut.
Aş vrea să vorbesc cu clientul meu între patru ochi.
Uită-te la mine. Mă cunoşti. Ştii de ce sunt capabil.
Dacă i-ai făcut ceva lui Grace Van Pelt, o să te fac să plăteşti.
Scuză-mă. Legea spune că nu puteţi să taxaţi aici...
Nu-ţi fie teamă de lege. Trebuie să-ţi fie teamă de mine.
- Omul ăsta e nebun? - Şi indiferent unde te-ai duce,
te voi găsi şi te voi face să plăteşti.
Agent Abbott, în toţi anii mei, n-am văzut niciodată...
- Gata, destul, Jane! - Bine.
Ceea ce nu pricepi tu despre mine e că nu-mi pasă.
Nu am nimic de pierdut. De ani de zile, joc cum vreau eu.
Şi dacă o să merg la închisoare pentru ceea ce-ţi fac, nu-mi pasă.
- Haide. E suficient. - Dacă prietena ta moare, e vina ta.
- Destul! - Nu poţi da vina pe mine!
N-am nimic de-a face cu asta... Absolut nimic!
Ce dracu’ făceai?
- Elementul surprinzător. - Da, asta a fost.
Vrem să-l scoatem pe Haibach din starea de confort,
aşa că-l forţăm să facă o greşeală.
Ştim amândoi că ţi-am dat foarte multă libertate,
dar tocmai ai ameninţat un suspect în faţa avocatului şi a camerei video.
E o probă admisibilă în instanţă.
El a venit aici cu un plan, noi nu ştim care e planul,
dar el ştie.
El cunoaşte tiparul dinainte. Noi trebuie să-i distrugem tiparul.
Ai un minut liber?
Îmi aştept clientul. Fă ce vrei.
Mai avem nevoie de puţin timp.
Pe bune?
Firma mea deja se ocupă de obţinerea depoziţiilor
de la pasagerii autobuzului şi de la şofer.
Le vom avea până diseară.
Locul unde se afla Richard Haibach în timpul răpirii asociatei dvs
poate fi dovedit cu precizie absolută.
Nu aveţi niciun motiv să-mi reţineţi clientul.
Încă nu, dar motivul există.
Chiar şi dvs trebuie să vedeţi asta.
El a răpit-o. Ştim toţi că el a făcut-o.
Atunci, dovediţi-o.
În caz contrar, trebuie să-mi eliberaţi clientul.
Aşa funcţionează legea.
O va omorî dacă-l eliberăm, în caz că n-a făcut-o deja.
Vă daţi seama de asta?
Nu încercaţi să mă faceţi să mă simt vinovată.
Fac asta de foarte mult timp,
iar datoria mea de avocat e să-mi apăr clientul.
Pentru asta mă plătesc oamenii.
Puteţi să-mi spuneţi ce poveste înduioşătoare vreţi,
dar ştim amândouă că nu veţi obţine nimic.
Tot ce se va întâmpla va fi din vina voastră.
Este incorect, neprofesional şi lipsit de respect.
Eu îmi fac meseria mea. Nu mă puneţi s-o fac pe-a voastră.
Alo?!
E cineva aici?!
Te simţi bine?
- Aveţi un telefon? Eu doar... - Ai avut un accident?
Am nevoie de un telefon. Vă rog, aveţi un telefon?
- Bine, bine. Poftim. - Mulţumesc.
- Are acoperire? - Nu ştiu. Semnalul se cam întrerupe.
Eşti aproape îngheţată. Unde e maşina ta?
- Unde e secţia de poliţie? - În Taos, cred.
La 45 de minute de aici spre nord.
Sau e o secţie de jandarmi la o jumătate de oră spre sud.
- Unde e cel mai apropiat telefon? - La cabana mea, cred.
Bine. Vreau să mă duceţi acolo.
Puteţi să mă duceţi acolo? E important.
Da, da. Foarte bine. Urcă, urcă.
Bine.
- Probabil că eşti îngheţată. - Da.
I-am cercetat pe asociaţii cunoscuţi ai lui Haibach. E o listă scurtă.
Era un singuratic la serviciu, ca şi în viaţa privată.
Are o soră mai mare, Hazel, pe care n-am reuşit s-o contactăm.
Am trimis poliţia locală să-i verifice adresa. Ar trebui să primim veşti curând.
Dubin ştie că nu avem suficient ca să-l acuzăm pe Haibach.
Trebuie să-l lăsăm să plece.
- Mă duc să-i spun lui Rigsby. - Ai grijă de el, da?
Crezi că, dacă aş vorbi cu avocata ca de la femeie la femeie,
ar avea vreun efect?
Nu-ţi pierde timpul.
În regulă, am ajuns. Casă dulce casă.
Haide, draga mea, să intrăm.
- O să-ţi dau ceva cald. - Bine. Mersi.
Fii atentă la trepte, fiindcă sunt alunecoase.
Închide uşa după tine. Nu lăsa căldura să iasă.
Telefonul e în dormitor. Mă duc să-l iau.
Nu aveţi electricitate?
Doamne Dumnezeule! Nu.
Stâlpii n-au ajuns atât de departe.
Atunci, cum de aveţi telefon?
Nu am. Am minţit.
În regulă, copii, timpul s-a scurs. Puneţi creioanele jos.
Procesăm clientul dvs chiar acum.
Îi spun şoferului să aducă maşina în faţă.
În regulă, aşa. Stânge bine.
Trage cu dinţii.
În regulă. Stai aici şi nu crea probleme.
Richard va şti ce face cu tine când va ajunge aici.
Te rog, ai ceva cald de băut?
Am nişte cafea pe care pot s-o încălzesc.
Ar fi minunat. Mersi.
- Şi fără trucuri! - Fără trucuri.
Mă cheamă Grace, apropo.
Nu încerca să te împrieteneşti cu mine, că nu sunt proastă.
Bine. Scuze.
Richard e fratele tău, nu?
Aţi fost doar voi doi, nu-i aşa? N-aţi mai avut surori sau fraţi?
Nu.
Tu eşti mai mare?
Cu trei ani.
S-a întâmplat ceva când eraţi copii, nu? Ceva grav.
Richard a fost foarte afectat în copilărie.
Voi n-aţi înţeles asta. Nu a fost vina lui.
Ce a fost atât de grav?
Mama noastră a fugit, ne-a lăsat cu un beţiv.
I-a făcut nişte chestii lui Richard...
Chestii pe care nu trebuia să le facă.
Nu a fost vina lui.
Eu nu l-am protejat.
Sora lui mai mare... nu l-a protejat.
Erai doar o fetiţă. Nu e vina ta.
Nu te preface că eşti înţelegătoare.
Voi sunteţi la fel de răi ca tatăl meu... după ce i-aţi făcut lui Richard.
El nu făcea rău nimănui, dar voi aţi insistat, şi iar aţi insistat.
Şi acum, domnişoară drăgălaşă, tu eşti cea care va suferi.
Fiindcă aşa e drept.
Următorul pas e să chemăm FBI-ul în instanţă.
Avem temeiuri întemeiate pentru un proces solid.
Îşi vor pierde toţi slujbele?
Desigur, dar există şi varianta unei înţelegeri de mari proporţii...
- Cam de opt cifre. - Nu-mi pasă de bani.
Vreau doar să fiu sigur că Patrick Jane va suferi.
Vreau să sufere rău de tot.
Ai ratat intrarea pe autostradă. Ăsta e un drum greşit.
Nu, nu trebuie să opreşti. Poţi s-o iei pe următoarea la dreapta.
Salutare, din nou! Haibach, dnă avocat!
Jane şi Rigsby au dispărut.
L-am găsit pe şoferul lui Dubin încuiat într-o debara de la parter.
Domnule, sincer, n-am ştiut nimic despre toate astea.
N-avem nicio legătură cu asta. Dar am spune că avem, dacă ne întreabă.
Sunt convins că asta vi se pare curajos şi nobil, dar nu este.
Sunteţi agenţi federali, şi mă aştept să vă comportaţi ca atare.
Altfel, nu-mi sunteţi utili. Acum, ieşiţi afară din biroul meu.
Fischer.
Găseşte-i. Acum!
- Coboară. - Voi sunteţi nebuni.
Nu veţi scăpa nepedepsiţi.
El mi-a răpit nevasta. Orice ar păţi el, o merită.
Acum, pleacă.
Dnă avocat. Poftim!
Probabil că ar trebui să te gândeşti la cum îţi alegi clienţii,
până ajungi pe jos în Austin.
Arată bine.
Sunt mamă, să ştii.
Am o fetiţă. O cheamă Maddy.
Încetează! Nu vreau să aud despre asta.
I-am pus numele după bunica mea.
O cheamă Madeleine, de fapt, dar arată mai mult ca o Maddy.
Nu ar trebui să crească fără mamă, nu-i aşa?
Chiar nu pricepi, nu?
Nu e vorba despre tine. E vorba despre mine şi Richard.
Toată lumea ne-a privit de sus. Ca şi când noi nu eram nimic.
Dar acum, vor vedea ei.
Hazel şi Richard vor primi atenţia pe care o merită.
Stai un pic.
Ce făceai?
Ridică mâinile.
Ridică-le!
Ticăloasă mică!
Te purtai prietenos.
Şi tot timpul minţeai, doar minţeai, mă minţeai.
Hazel, e prea strâns. Mă răneşti.
Asta meriţi, mincinoaso!
Şi ştii ceva? Când va veni Richard, am să-i spun totul despre asta
şi se va supăra foarte rău. Ştii ceva?
Nu mai vreau să te aud spunând niciun cuvânt!
- Unde e?! Unde e soţia mea? - Vă pierdeţi timpul.
- Unde e?! - N-am să-ţi spun unde e.
Poţi să mă omori. Asta nu va schimba nimic.
O să mor! O să mor!
Schimbă asta ceva?
Nu! Opreşte-te!
Răspunde-mi. Unde este?
- Rigsby. - Unde e soţia mea?!
Rigsby! Calmează-te! Numără până la 10.
Doar numără până la 10.
- Unde e soţia mea? - Numără până la 10.
Nu, nu vrem să-l omorâm.
Vrem doar să-l facem să vorbească. Am un plan.
Nu e vorba de unul dintre planurile tale.
Trebuie doar să încetezi şi să vorbeşti cu mine, bine?
Vorbeşte cu mine, Rigsby. Mai există o cale.
O să-l fac să vorbească.
Nu, Rigsby. Nu! Nu, Rigsby. Nu vrei să faci asta.
Nu am timp să mă joc aici. Vreau răspunsuri!
Răspunde-mi! Unde e soţia mea?! Ultima şansă!
Trebuie să mă laşi pe mine să mă ocup de asta.
Nu, nu mai e timp. Trebuie s-o găsesc pe Grace.
Vrei să-i dai foc singurei persoane care ne poate spune unde este.
Care e rostul? Ce va dovedi asta?
Ai scăpat ceva?
Aruncă facla! Scapă de facla aia!
- Bine, bine. - Dă-mi haina ta.
Pune vesta în portbagaj. Tu, Jane, o să conduci.
Haideţi! Uşurel!
Omul era curios unde e soţia lui?
O să-i satisfac curiozitatea. Urcaţi-vă în maşină.
Au găsit-o pe Dubin pe vechea autostradă 29.
Poate mergeau spre Hill Country. Haibach ar putea avea o casă acolo.
Nu cred.
Am trimis agenţi care cercetează fiecare centimetru al statului.
- Cred că au ieşit din Texas. - Am o idee.
Poate... New Mexico. În munţii Sangre de Cristo.
De ce crezi asta?
M-am gândit să încerc să abordez dintr-un alt unghi.
Fiindcă toată lumea zicea că Haibach a fost foarte atent şi grijuliu.
Mai întâi, m-am uitat unde s-a născut şi a crescut Haibach.
Lasă-mă să ghicesc... În New Mexico?
Nu, dar a avut bunici acolo şi şi-a petrecut mult timp în copilărie.
I-a plăcut acolo şi se întorcea de câte ori putea.
De fapt, disertaţia din facultate a avut ca temă
cultura populaţiei Pueblo, care e concentrată în New Mexico.
De fapt... nu a făcut o lucrare grozavă...
- Nu e nevoie să ştim asta. - În regulă. Corect.
Deci am început să cercetez genul de cumpărături,
concentrându-mă pe călătorii, cărţi, echipamente de camping, cam astea.
Şi am găsit achiziţii de produse pentru zonele reci şi cu zăpadă.
Dar el trăieşte în Colorado. E zonă rece şi cu zăpadă.
Da, dar a cumpărat şi bilete de călătorie spre Taos şi Albuquerque,
ambele în New Mexico.
Poate chiar ai descoperit ceva.
- Vom cerceta. - Staţi. Asta nu e tot.
Dintr-un instinct, am sunat-o pe noua chiriaşă
care s-a mutat în apartamentul lui Hazel Haibach.
Am întrebat-o dacă uitase ceva şi trebuia să-i trimită prin poştă.
S-a dovedit că chiar uitase.
Adresa pe care mi-a dat-o e o căsuţă poştală din Santa Fe.
- New Mexico. - La poalele munţilor Sangre de Cristo.
- Da. - Super.
Caută sateliţii din zonă. Voi solicita o dronă.
Dacă ei sunt acolo, cred că putem să-i găsim.
A scăpat. Asta-i fata mea!
Nu-i nimic. Pun pariu că o pot găsi.
Înapoi la maşină!
Vine Richard.
Tu crezi că a fost o întâmplare că te-am luat cu maşina?
Chestia asta mi-a spus că ai evadat.
Veneam după tine, proasto.
Cred că am găsit locul unde este ţinută Grace Van Pelt.
E o cabană sezonieră de la marginea pădurii.
Aveţi vreo dovadă că e locuită? O dovadă fermă?
Ieşea fum pe coş, cu şase săptămâni în urmă.
Atunci când Hazel Haibach a părăsit Sacramento.
Şi e un SUV parcat lângă clădire.
- Totul se potriveşte. - Ăsta trebuie să fie locul.
Bine.
Chem elicopterul. Vom fi acolo într-o oră.
Trage pe dreapta şi opreşte.
Am ajuns. Coborâţi.
Aici este Grace?
Coborâţi şi vedeţi.
Şi sora ta, Hazel, nu-i aşa? E şi ea acolo?
Cum?
Credeai că nu ştim? Chiar atât de idioţi îţi părem?
Tăceţi din gură şi coborâţi din maşină.
Nu.
Ieşiţi din maşină, acum!
Te crezi mare, nu?
Chiar credeai că te las să scapi, după tot ce-ai făcut?
Am să vă împuşc dacă nu faceţi ce vă spun, credeţi-mă.
Dă-i drumul. Nu cred că eşti în stare.
Acum cine pare idiot?
Glonţul pe care Rigsby l-a tras pe lângă tine era singurul din armă.
N-a fost un truc nemaipomenit, dar şi-a atins scopul.
Acum, o s-o faci pe sora ta să iasă din casă
cu mâinile pe cap.
Haide. Ieşi.
Haide!
Să mergem.
Strig-o pe sora ta şi spune-i să-i dea drumul lui Grace
şi să iasă afară.
Hazel?
Hazel!
M-a prins poliţia.
Ei spun că trebuie să-i dai drumul fetei şi să ieşi afară.
Totul va fi bine, Hazel, exact cum zice fratele tău.
Nu, acum taci.
Nu, taci din gură!
Strig-o din nou.
Hazel?
Nu ştiu unde e. Poate că e plecată.
- Maşina ei e acolo. - Hazel!
Nu ştiu unde este. Nu ştiu.
- Asta e Grace. - Rigsby!
- Dar, Jane, e Grace. - Nu intra în panică.
Mergi!
Fii atent!
Stai acolo.
Grace. E în regulă. Totul va fi bine.
O să te scot de aici.
Ea unde e?
În spatele tău!
- Bine tras, Hazel! - Nu mişca!
Va fi bine. Promit.
- Wayne! - Asta nu e o armă falsă, nu-i aşa?
Nu!
Dacă apăs pe trăgaci, chiar va ieşi un glonţ adevărat, nu?
Wayne!
Nu. Nu!
Nu! Nu, Wayne!
- Wayne? - Ei bine...
Era cel puţin unul.
Hai să ne distrăm un pic. Dezleag-o şi adu-o cu noi.
Mergi!
Ia-o la stânga.
Şi iar la stânga.
De ce eşti aşa tăcut, dle Isteţ? Ţi-a mâncat pisica limba?
Tu ai întotdeauna un răspuns la orice, nu-i aşa?
Haide. Mergi! Îngenunchează.
Chiar aici. Haide!
M-am gândit că am putea juca un mic joc.
Ca la “Cine ştie câştigă”.
Eu pun întrebările...
...iar tu vei păstra câte un deget pentru fiecare răspuns corect.
- Mai bine nu! - Bine, prima întrebare...
Cine e mai isteţ acum?
- Nu vreau asta! - Tu sau eu?
- Nu vreau! - Niciun răspuns? Bine.
Wayne!
Wayne. Doamne, Wayne!
- Trebuie să te ducem la spital. - Da.
Şi apoi Haibach te-a împuşcat a doua oară?
Da. Asta chiar doare.
Dar ai revenit, ai dezarmat-o pe soră şi l-ai oprit pe Haibach.
- Bună treabă, Wayne! - A zis că mă va salva, şi a făcut-o.
Îţi dai seama că ai fost împuşcat cu propria ta armă...
Te rog, Cho, fără glume. Mă doare când râd.
Ziceam şi eu că, dacă o să povesteşti asta cândva,
poate o să vrei să sari peste partea asta.
Serios, o să plesnească o sutură.
Ar trebui să plecăm, să vă lăsăm să vă odihniţi.
Nu ştiu ce ne-am fi făcut dacă vă pierdeam.
Ştiam că veţi veni.
Pa!
Să aveţi mare grijă unul de celălalt!
- Nu voiam să deranjez. - Noi... tocmai plecam.
Pa!
Am vrut să trec să văd ce mai faceţi.
Mulţumim.
Şi să vă spun că ne-aţi impresionat foarte mult.
Nu prea mulţi oameni pot face ceea ce aţi făcut voi.
Mulţumim. Serios.
Suntem foarte bucuroşi că sunteţi amândoi teferi.
Da.
Şi dacă vă veţi gândi vreodată să veniţi alături de noi,
daţi-mi un telefon.
Nu cred.
- Viaţă civilă, sosim! - Păcat!
În orice caz, oferta rămâne valabilă.
Mulţumesc.
- Aveţi grijă de voi. - La revedere.
Gata. O să plec şi eu.
Nu pleca încă, amice. Vine masa de prânz.
- Pot să iau şi pentru tine. - Masa de prânz la spital?
Nu e chiar atât de rău. Au plăcintă cu vişine.
Am fost foarte supărată pe tine că ai făcut ce-ai făcut,
dar apoi, m-am gândit mai bine.
A fost o idee stupidă, dar a funcţionat.
Stupidă? Nu neapărat stupidă.
Simplă. Nu stupidă.
Dar tot sunt supărată pe tine fiindcă nu mi-ai spus ce vrei să faci.
- Am crezut că ai înnebunit. - Hai, te rog!
Nu că eu n-aş fi răpit oameni vreodată.
Nu e amuzant. Chiar am fost speriată.
- Îmi pare rău. - Ba nu-ţi pare rău.
Acum pot să-mi dau seama când nu eşti sincer.
Ba e clar că nu poţi, fiindcă chiar îmi pare rău.
- Îmi dau seama doar uitându-mă la tine. - Dar nu poţi să vezi ce simt.
Traducerea şi adaptarea: Cornelia
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team